Berätta om din morgon.
Ta det från början.
- Jag vaknade. - Sov du bra?
Nej. Jag sover inte alls.
- Men du att du vaknade. - Jag ligger inte ner längre.
Sover du själv?
- Ja, det är klart. - Jag tänkte på din dotter Rosie.
- Hon bor hos några kompisar. - Varför?
Jag klarar inte av det hela tiden.
Och jag mådde inte bra i går kväll.
- Det är förståeligt. - Är det?
Varför är det förståeligt? Varför måste allt vara det?
Varför kan man inte bara säga att nåt är oacceptabelt?
- Jag menar bara att det är okej. - Att svika sin dotter, är det okej?
- Du förlorade din fru. - Rosie förlorade sin mamma.
Du ställer för stora krav på dig själv.
Nej, jag misslyckas att göra det.
Har du ingen att prata med eller anförtro dig åt?
Nej.
Jag ska hämta Rosie i eftermiddag när jag har varit hos psykologen.
Jag har en ny.
- Tänker du berätta om mig? - Nej.
- Varför inte? - Jag kan inte.
- Hon tror att du är död. - Det är viktigt att du kommer ihåg det.
Jag är död.
Du måste. För din och för Rosies skull.
Det här är inte på riktigt. Titta på mig, John!
Jag är inte här på riktigt. Det vet du.
Vi ses sen.
Har du nåt mer att berätta för mig?
Nej.
- Vad tittar du på? - Inget.
- Du tittar till vänster om mig hela tiden. - Jag tittade nog bara bort.
Det är skillnad på att titta bort och att titta på nåt. Jag brukar märka sånt.
- Det tror jag nog. - Jag tror att jag påminner dig om din vän.
- Jag vet inte om det är nåt positivt. - Har du pratat med Sherlock Holmes?
Jag har inte träffat honom. Det har ingen. Han håller sig hemma.
- Klandrar du honom för det? - Jag tänker inte på honom.
- Har han försökt att kontakta dig? - Nej.
Är du säker på det?
Om Sherlock Holmes vill kontakta en så märker man det.
Jaha... Ska du inte presentera mig?
Har du någon kommentar...
Hej!
Mr Smith... De väntar.
...välgörenhets...
- Vi kan börja. - Visa in dem.
Det är inte lätt att ha så goda vänner.
Vänner är personer man vill dela med sig till.
Vänner och familj.
Vad är det allra värsta man kan göra mot goda vänner?
Tänker du på nåt speciellt?
Ja, Ivan. Utan tvekan.
Du kan prata öppet här. Det håller nog alla med om.
Berätta. Vad är det värsta man kan göra?
Att berätta sin mörkaste hemlighet.
För om man berättar det för någon som helst inte vill veta det-
- så kan man inte ta tillbaka det. Man kan inte få det osagt.
När man har lättat på hjärtat finns det ingen återvändo.
Jag bara skojar!
Det är klart man kan.
Är ni snälla och kavlar upp höger ärm. Kavla upp höger ärm.
Kom igen.
- Det är bara en liten säkerhetsåtgärd. - Vad är det här?
Det är TD 12. Det är ett av våra.
- Vad då? - Mitt företag tillverkar det. TD 12.
Vi säljer det till tandläkare och sjukhus.
Det används i mindre ingrepp. Det påverkar...
- ...minnet. - Minnet! Exakt.
Jag vill tacka dig för att jag får använda det, Ivan.
Jag visste inte exakt vem du tänkte använda det på.
- Frågade du inte? - Är alla redo?
- Nej! - Var snälla och kavla upp ärmarna.
Oacceptabelt!
Det enda jag gör är att lätta på hjärtat, kära Faith.
Och jag vill inte betunga era hjärtan.
Ni lär förfäras av det ni snart får höra, men ni kommer att glömma bort det.
Om man tänker efter har mänskligheten alltid valt att glömma vissa saker.
Tack vare det här droppet får ni precis rätt mängd av läkemedlet.
Allt som händer nu kommer ni bara att minnas i några minuter.
Dessvärre är det så att även era tidigare minnen -
- kan ta skada
Jag tänker berätta nåt för er nu. Nåt som är personligt-
-och väldigt viktigt för mig.
Jag känner att jag behöver bekänna nåt-
-men ni kommer nog att vilja glömma det.
När det här är klart får ni gå. Och oroa er inte.
När ni är tillbaka i er vanliga tillvaro minns ni inte nåt jag har sagt.
- Lyckligt ovetande... - Man vill ju vara lycklig!
Ni känner några här, men inte alla.
Därför ska ni vara medvetna om att en av er är en högt uppsatt polis.
En av er jobbar i domstolen.
En av er sitter i styrelsen för en framstående tv-station.
Två av er jobbar för mig, och en av er är givetvis min vackra dotter.
Faith.
Det är er jag måste berätta för.
Jag har tjänat miljoner.
Till mig själv, till er och till miljontals personer jag inte har träffat.
Vissa välgörenhetsorganisationer skulle inte finnas om det inte vore för mig.
Om ni frågar mig är livet är ett bokslut-
-och i så fall ligger jag på plus.
Men det är nåt jag måste ta hand om.
Jag har ett problem, och det finns bara en lösning.
Vad då?
Jag är ledsen för det här.
Jag måste döda en person.
MÅSTE DÖDA
Vem?
VEM?
Satt vi i ett möte? Hade vi ett möte?
- Jag måste döda en person. - Faith.
- Kära dotter. - Jag minns inte.
Jag minns inte vem du skulle döda.
Om fem minuter kommer du inte ens att minnas varför du grät.
De andra mår bra. De sitter på puben.
Jag bjuder.
Nej, men Faith...
Jag tar hand om den. Du blir bara upprörd.
För tre år sen berättade min pappa att han tänkte döda en person.
Det var bara ett ord, och det förändrade mitt liv, mr Holmes.
- Bara ett ord. - Vilket ord?
- Ett namn. - Vilket?
Jag minns inte. Jag minns inte vem pappa ville döda.
Jag vet inte om han gjorde det.
Du har slutat sola och färga håret. Har du slutat bry dig?
Är du aldrig missnöjd med din spegelbild?
Nej. Har du en amerikansk bil? Jag menar en bil med ratten på vänster sida.
- Nej, hur så? - Jag vet inte. Jag la märke till något.
NÅGOT
Allt väl?
Du behöver förstås ingen bil. Du bor ju helt ensam.
- Hur vet du det? - Uppenbart.
Du har ett litet kök för att spara pengar, trots att du gillar att laga mat.
- Va? - Varför tittade jag ut genom fönstret?
- Jag vet inte. - Jag måste ha haft en anledning. Ja, ja.
Du bytte nog ner dig när du slutade på jobbet och när du gjorde slut.
- Det kan du inte veta säkert. - Jo. Ni tog knappt på varandra.
Ganska länge var det så. Det är uppenbart.
- Lappen kan inte ha avslöjat allt det. - Jo, jag bevisade just det.
- Hur gjorde du? - Jag vet inte. Det händer bara.
Det är en reflex jag inte kan kontrollera.
FUKTIG
Kappa.
- Jag har ingen. - Varför inte det?
- Vem pratar du med? - Stick!
- Vad säger du? - Va?
- Mitt fall. - Det är för konstigt.
Gå till polisen. De är duktiga på komplicerade saker.
Hälsa dem att jag skickade dig. Hej då.
Snälla. Jag har ingen annan att vända mig till.
Jag är upptagen. Jag måste dricka te.
- Är "te" ett kodord för nåt annat? - Nej.
Du kanske föredrar lite kaffe...
- Du är mitt enda hopp. - Vilken otur! Hej då.
- Vad är otur? - Sluta prata. Då märker jag att du finns.
- Jag har kongenital otur. - Handväskan!
Det är inte snuskigt. Kongenital betyder...
Handväskan.
Stanna. Vänta.
Det är inte ditt liv. Låt det vara. Låt det vara!
Ursäkta? Vad pratar du om?
- Din kjol. - Va?
Titta på kanten! Förlåt. Jag försöker att hänga med min hjärna.
Ser du märkena? Såna får man av att klämma kjolen i bildörren.
- De är på vänster sida så du körde inte. - Jag tog en taxi.
Det står ingen taxi utanför. Det var det jag skulle kolla i fönstret.
Du gick ända hit utan att ringa efter en taxi och tog ingen kappa.
Det skulle vara oviktigt om det inte vore för ärren på armen-
-som du försöker att dölja.
- Du såg dem inte. - Nej, men nu bekräftade du att de finns.
Jag behöver inte se dem för att se att de är självförvållade.
Du behöver inte visa dem, men visa din handväska.
- Varför det? - Den är för tung. Jag var ditt sista hopp.
Nu går du utan att veta hur du kommer hem. Och du har en pistol.
- Pommes frites. - Va?
När man är självmordsbenägen får man unna sig det.
Sherlock. Ska du gå ut?
- Jag tror jag minns vilket håll det är åt. - Du kan inte gå ut så där!
- Jag har en kompis med mig. - Vem då?
Hej då.
Kom.
Jag är Culverton Smith, och i år tänker jag rösta på...
- Jag pratade med premiärministern. - Ursäkta mig.
- Er bror har lämnat sin lägenhet. - Brann det i den?
Jag gillar att äta god mat även när jag reser.
Det är vikt på mitten. Du gömde den i en bok i några månader.
Den är hårt vikt, så det var en full bokhylla.
Du gömde den alltså från någon som bodde i samma hus-
- och du var sällan helt ostörd. Du var alltså ihop med någon.
Men det tog slut. Det är nålmärke här.
Den har varit uppsatt. Alltså är förhållandet slut.
Lappen varit i samma rum som ånga och matos, så den satt i köket.
Det är många olika kryddor. Du är självmordsbenägen och fattig-
- men vill ändå laga ordentlig mat. Du gillar det.
Om man har besök kan någon alltid gå in i köket.
Man lägger nog märke till en sån här lapp-
- så jag antar att du aldrig har besök. Du har isolerat dig.
- Jag är hänförd. - Jag vet.
Av pommes fritsen, menade jag.
Kom.
SAMTAL, MYCROFT
- Du borde svara. - Det är Mycroft.
- Det gäller nog Sherlock. - Det gör det alltid.
- Hur visste du att köket är litet? - Lappen är solblekt.
Det tyder på att köksfönstret vetter mot öster. Anslagstavlor i köket...
Vi sätter dem instinktivt i ögonhöjd där det finns naturligt ljus.
Solen har bara blekt två tredjedelar-
- men linjen rak, vilket betyder att lappen var vänd mot fönstret.
Men eftersom den övre delen inte är blekt-
- vet vi att solljuset når rummet högt ovanifrån.
Om solljuset nådde in när solen stod lägre på himlen-
-hade hela lappen varit lika solblekt.
Det är den inte. Den får bara solljus när solen når zenit-
- så du bor på en smal gata på bottenvåningen.
Om ljuset når ögonhöjd på väggen när solen står högt upp, vad vet vi då om rummet?
Det är litet.
- Storebror ser dig. - Bokstavligen.
Vi håller koll. Du behövde inte komma.
- Jag var med premiärministern. - Jag förstår.
Vad gör han? Varför går runt som en galning?
Hon är död, Mycroft. Han är väl chockad.
Alla dör. Det är det enda som man kan lita på att vi klarar av.
- Varför blir folk förvånade av det? - Du låter arg.
- Ska du skicka vakterna på mig igen? - Jag har bett om ursäkt för det.
- Vi är inte kvitt. - Hur skulle det gå till?
- Sex. - Va?
Sex. Hur visste du att jag inte har sex med någon?
Ditt blod. Det finns blod från den första kvällen. Du har skrivit över det.
Smärta stimulerade ditt minne, så du gjorde om det senare.
Jag är inte expert, men om din pojkvän inte märkte att du började får ärr-
-hade ni nog slutat ligga med varandra.
Han kanske visst märkte det.
- Då hade han gjort nåt. - Jaså?
- Gör inte folk det? - Du har ett intressant tankesätt.
- Lysande. - Gulligt.
- Jag är inte gullig, bara hög. Kom. - Vi kom därifrån.
- Jag har en plan. - Vad?
- Vad är det nu? - Jag har ritat ut hans rutt.
DRA ÅT
- Är han ensam? - Vet inte. Han försvinner ofta ur bild.
Ring inte oss...
- Jag försöker att sova. Sluta ring. - Sherlock har gått ut. Vi spårar honom.
Vad fint att du använder statens maskiner för att se efter din familj.
- Får jag sova nu? - Hans beteende är en säkerhetsfråga.
Det är irrelevant att jag är hans bror. Det var det senast och det är det nu -
- med Sherlock.
- Ursäkta? Va? - Ring om du hör från honom. Tack.
Har du ringt Sherrinford?
- Jag hör av mig regelbundet. - Nå?
Sherrinford är skyddat.
- Ska vi gå hela natten? - Det är möjligt. Det är ett långt ord.
- Vilket? - Skitsnack.
Culverton Smith, vad tjänar du på allt det här välgörenhetsarbetet?
Man ska inte bränna sina broar.
Jag tar mig an ditt fall på grund av en omöjlig sak du sa.
- Vad då? - Ditt liv förändrades av ett ord.
Ja. Namnet på personen pappa ville döda.
- Just det är det omöjliga. - Varför det?
Namn består alltid av minst två ord.
Sherlock Holmes. Faith Smith. Winston Churchill.
Napoleon Bonaparte. Fast Napoleon räcker.
- Elvis, då? - Vi kan nog utesluta båda dem.
Då hade jag fel. Det var inte bara ett ord.
Du minns tydligt att ditt liv förändrades av ett ord. Det tror jag på-
- men hur kan det ordet vara ett namn som raserade din värld?
- Vad hände då? - Jag vet inte än.
Jag jobbar inte gratis.
- Tar du kontanter? - Nej, inte kontanter.
"Ta sitt eget liv." Det är ett märkligt uttryck. Vem tar man det från?
När det är slut saknar man det inte själv.
Ens död är nåt som drabbar alla andra.
Ditt liv är inte ditt eget. Låt det vara.
Du är inte som jag trodde.
- Varför? - Du är trevligare.
- Än vem? - Någon, vem som helst.
Min lilla mästare, som snart mig hittar
Förlåt...
Faith.
Faith!
Ditt liv förändrades på grund av ett ord. Ett namn har fler ord.
Det finns inte någon han vill slippa träffa lika mycket som dig. Inte någon.
Du är inte som jag trodde.
- Varför? - Du är trevligare.
- Än vem? - Någon, vem som helst.
Det finns inte någon annan som kan rädda honom.
- Någon annan. - Någon.
Någon annan.
Det är nåt jag måste ta hand om.
Det finns bara en lösning.
Vad då?
Jag måste döda en person.
- Vem? - Vem?
Någon.
Givetvis. Han vill inte döda en viss person. Han vill bara döda någon.
- Han är en seriemördare. - Någon.
- Han kan vara det. - Någon.
Varför inte? Varför skulle han inte vara det?
- Hörru! - Någon, vem som helst.
Vad håller du på med?
Vet du var du är? Är du full?
Shezza.
- Vad gör du här? - Vad gjorde du mitt i vägen?
- Du borde vara på Baker Street. - Vi är båda där.
De tog hit dig.
Du har tagit för mycket. Det säger jag sällan.
Döda.
Sherlock.
STÄNGT
Någon.
De är alltid fattiga, ensamma och konstiga.
Det är bara dem vi får fast.
- Vilka? - Seriemördarna.
Tänk om man är rik, mäktig och viktig.
Någon.
Tänk om man har ett mordbegär när man är rik.
TRE VECKOR SENARE
Jaha... Ska du inte presentera mig?
Stanna där!
- John... - Mrs Hudson.
- Vet du hur snabbt du körde? - Nej, jag pratade i telefon.
- Det är till dig. - Va?
- Det är staten. - Va?
- Hallå. - Jag heter Mycroft Holmes.
- Vad är det som händer? - Det är Sherlock!
Du vet inte vad jag har gått igenom.
Herregud!
Vänta!
Nu sticker jag. Han har blivit komplett galen.
Till storms ännu en gång, till storms, god vänner!
Må annars våra lik betäcka muren.
Skär tänder, spärra upp näsborrarna.
Håll andan! Spänn livskrafterna så högt som spännas kan.
Upp, Englands ädlingar, söner utav hjältefäder!
Och ni gode landmän-
- vars lemmar uti England frodats, visen att engelsk mat har must.
Jag vill tro det, ty ingen finns bland er så låg och usel-
-att han ej har en ädel glans i ögat.
Jakthundar likt jag ser er stå i koppel, och streta att bli lösa!
NI ANAR INTE VAD JAG KOMMER UNDAN MED
Leken kan börja.
CULVERTON DÖDSLISTA
Hejsan.
Gör du lite te?
- Ringde du polisen? - Nej. Jag är inte en civilperson.
Är det här bilder av mannen på tv?
- Vilka bilder? - De här.
Bra att du ser dem med.
Culverton Smith. Det här från i morse är relevant.
Han påstår att Smith är en seriemördare.
Sherlock på Twitter! Han är galen på riktigt.
Skoja inte. Jag var vettskrämd.
En kopp te! För guds skull. Vad är det för fel med dig?
Är det jordbävning?
- Du måste hjälpa honom, John. - Nej.
- Han behöver dig! - Fråga någon annan. Inte mig.
Lyssna på mig! Jag vet att Mary är död och att du är förkrossad.
Vem har du kvar om Sherlock Holmes dör?
För en sak ska du veta, John Watson. Jag kommer inte att vara kvar.
Har du pratat med Mycroft eller Molly?
De är oviktiga. Du är den enda som räknas.
Kan du inte besöka honom? Eller bara göra en läkarundersökning.
- Det skulle få dig att ändra uppfattning. - Ja, kanske, om jag hinner.
- Lovar du? - Om jag är i närheten.
- Lovar du mig? - Ja.
Tack!
Då så. Sätt igång. Undersök honom.
Nu vill jag ha dina handbojor, unge man.
Jag vet att du har dem i salladslådan. Jag har lånat dem några gånger.
Skärp dig nu! Du är inte min första knarkare.
Hon är galen. Jag bad om en kopp te!
- Vem bar honom? - Killarna från kafét.
- De tappade mig två gånger! - Vet du varför? För att de känner dig.
Vem är det? Jag inte gillar nya personer.
Ursäkta.
- Hon är min psykolog. - Kul! Ska vi ha gruppterapi?
- Vems är bilen? - Min.
- Hur är det möjligt? - Jag är en knarklangares änka -
- jag äger en fastighet i centrala London och jag är inte er hushållerska!
Jag svarade i din telefon när ni pratade.
- Du bör nog ta det. - Hallå.
- Pratar jag med John Watson? - Ja. Vem är du?
- Culverton Smith. Vet du vem jag är? - Ja...
- Kan jag få ett glas som inte är skitigt? - Jag hörde om morgonens händelser.
Ja, han var säkert jätterolig. Sa du att du ville träffa alla?
Du, jag och mr Holmes. En bil väntar på er. Mr Holmes gav mig adressen.
Han kan inte ha gett adressen hit...
Bilen väntar.
- När gav Sherlock dig adressen? - För två veckor sen.
- Hur hittade du mig? - Sherlock berättade.
Han är medgörligare under pistolhot.
Hur visste du? Jag ville byta psykolog förra måndagen.
Jag valde henne på tisdagen. Jag bokade tiden på onsdagen. Det är fredag i dag.
Två veckor innan du fördes hit mot din vilja-
- och över en vecka innan jag bokade tiden visste du var du ville bli upphämtad.
Ja. Kan inte alla förutse hur folk de känner kommer att agera?
- Hur? - Bagageluckan var dock oväntad.
- Strunta i hur. - Jag vill veta varför!
För att mrs Hudson har rätt.
Jag går in i väggen. Jag är i botten av ett hål och kan inte ta mig upp.
Jag var tvungen att visa dig att jag fortfarande är skärpt, John.
Det här är den farligaste och hemskaste personen jag nånsin har stött på.
Vi måste sätta stopp för det här monstret-
- så kom ihåg att jag förutsåg för två veckor sen att du skulle vara här nu.
Jag är i upplösningstillstånd men jag har inte fel om honom.
Hur berör det mig?
Den där genomruttna varelsen består av ren ondska.
Om jag lyckas göra mig av med honom har mitt liv inte varit helt förgäves.
Se på mig!
Jag klarar inte av det just nu. Inte på egen hand.
- De ser äkta ut. - Jag fejkar inte.
- För att ljuger som om det vore ditt kall. - Jag låtsas aldrig vara nåt jag inte är.
- Du låtsades vara död i två år! - Förutom det.
- Jag vill veta vilket skick du är i. - Undersök mig.
- Någon annan måste göra det. - Lugna dig.
Du kan inte hantera mer än en åsikt.
Jag vill fråga den enda personen som kan genomskåda dig.
- Vem då? - Det är den sista du kan komma på.
Jag vill att Molly Hooper undersöker dig. Hörde du det?
- Det här kommer du inte att tycka om. - Vad då?
Hej... Sherlock bad mig att komma hit.
- Var det för två veckor sen? - Ungefär.
- Vill du veta hur jag gör? - Nej!
Ambulansen är här. Molly undersöker mig på vägen. - Är du redo, Molly?
Säg till när jag ska hosta. Tog du med min rock?
Jag visste inte att du var här. Jag vet inte vad som händer.
- Sherlock tar droger igen. - Herregud! Är du säker?
Nej, man vet aldrig med Sherlock! Undersök honom bara.
Ska Molly verkligen göra det? Hon är van vid döda personer.
- Det påverkar nog ens bedömning. - Jag vet inte. Jag vet inget längre.
Du är otrolig som vanligt, mrs Hudson.
Du måste skärpa till dig, John. Leken är igång.
- Jag ska göra mitt bästa. - Om du behöver nåt är det bara att fråga.
Tack.
Kan jag få låna din bil någon gång?
- Nej. - Okej.
Han visste att du skulle byta psykolog för att du ändrar på allt. Det är sån du är.
Tack.
Du är med Rosie på helgen, så du träffar psykologen på arbetstid.
Du vill inte att kollegorna vet om det-
- så du kan bara gå på lunchen hos någon som finns nära.
Du hittade fyra män och en kvinna-
- och är trött på att en man förklarar världen. Vem är inte det?
Han behövde bara hitta den första lediga lunchtiden hos en kvinna-
- som kan ta emot dig nära ditt jobb. Han känner dig väl.
Du säger emot dig själv.
- Ska vi åka? - Ja.
Han är smart men han är inte ett monster.
- Jo, det är han. - Ja, okej då.
- Men han är vårt monster. - Jag är hänsynslös.
EN ORIGINALSERIE FRÅN ROWBANK PREMIÄR 8 MARS
Det vet ni.
Men visste ni att jag...
Bryt. Var det en lampa som gick?
Gjorde jag det? Var jag för bra?
Han är här.
- Hur mår han? - I stort sett bra.
- Jag har sett lik som är mer hälsosamma. - Mordoffer brukar vara unga.
- Inte kul. - Lite.
Fortsätter du så här, dör du inom några veckor.
- Exakt. Det är gott om tid. - Det är ingen lek!
- Du verkar vara stressad. - Och du är döende.
Stress förstör alla dagar. Döden förstör bara en.
- Har du tappat kontrollen på riktigt? - Det gör jag väl aldrig.
- Jo, sen vi träffades. - Klyftigt.
- Jag trodde att det var ett trick. - Det är inte ett trick, utan en plan.
Mr Holmes!
Här kommer den värsta seriemördaren i Storbritannien. Hjälp mig ta fast honom.
- Vad är planen? - Du vill inte veta.
Mr Holmes.
Jag skakar aldrig hand med folk.
- Det får bli en kram. - Jag vet.
Sherlock...
Vad säger man, Sherlock? Tack vare dig syns vi överallt.
Hur fick Culverton dig att göra det här?
Han är en privatdetektiv. Jag bekände, bara.
Kom nu.
Det är alltså en ny sort frukostflingor.
- Ta på hatten, mr Holmes. - Han vill inte.
Barnen får nästan hela kostcirkeln i ett mål.
- Sherlock har varit till stor hjälp. - Frukost ska vara coolt.
- Vi är en stor internetsensation. - Vad gillar barn?
- Ni är en stor vad? - Fara!
Tagning.
Jag kan vara hänsynslös. Det vet ni om.
Men visste ni att jag skulle mörda för en skål flingor?
Bryt. Tack.
Du kan lägga det i en påse och sälja det dyrt på eBay.
Det kan få mer om du vill. Säga bara till.
Har det någon gång i ditt knarkrus slagit dig att du kanske blir lurad?
Ja, då.
- För en reklams skull. - Genialt.
Genialt?
Det bästa gömstället som finns är där alla ser en.
Mr Holmes, Culverton undrar om du vill åka med till sjukhuset.
- Varför det? - Han ska göra ett besök.
Barnen vill så gärna träffa er. Han har i princip lovat att ni kommer.
Visst.
Följ med här.
- Vad gör vi här egentligen? - Jag behövde en kram.
Vad tyckte du om "mörda" -repliken?
Det är roligt för att det är sant.
- Vi ses på sjukhuset. - Du kan få tillbaka den här.
- Vad då? - Tack för kramen.
Jag skickade ett sms och tog bort det. Vänta dig inget svar.
- Man måste kunna lösenordet. - Snälla...
Vi kommer att ha oändligt roligt. Eller hur?
Nej, inte oändligt.
- Behöver du en sil? - Det kan vänta.
SJUKHUS
- Gör du det här ofta? - Ursäkta?
- Brukar du hjälpa mr Holmes? - Ja, jag är John Watson.
- Visst. - Dr Watson...
- Jag älskar hans blogg. Läser du inte den? - Menar du min blogg?
Dagarna är spännande när man är beroende.
- Mår du bättre? - Psykedeliskt bra.
- Jag älskar bloggen. - Det är min blogg.
- Ja, han skriver den. - Gör du?
- Skriver du Sherlocks blogg? - Ja.
Den har blivit lite sämre på sistone.
Den här vägen, tack.
- Jag älskar din blogg. - Varsågod.
Här kommer internetfenomenet Sherlock Holmes.
Och dr Watson.
Jag undrar nåt, mr Holmes. Jag tror att vi alla gör det.
- Kan du berätta lite om dina fall? - Nej.
- Jo. - Jo! Absolut, ja.
Det intressanta med brottsutredningar är inte det sensationella i själva brottet.
Det är snarare tankegångskedjan från orsak till verkan-
-som stegvis avslöjar lösningen.
Det är det enda som är anmärkningsvärt.
Jag ska berätta om alla fakta som jag hade tillgång till.
Sen får ni försöka att lösa fallet med "Giftmördaren Blessington".
Du avslöjade slutet. - Vi hade fem misstänkta.
- En hette Blessington. - Men hur gjorde han det?
Gift, kanske?
Minns du Drearcliff House-fallet?
Ett mord och tio misstänkta. Alla var skyldiga.
Sherlock...
Vad kallade du fallet med zoomordet?
- "Zoomordet." - Var det inte "Den mordiska orangutangen"?
Han borde ha hatten på sig. Barnen hade älskat hatten.
- Har ni några frågor? - Nej.
- Inte det? - Mr Holmes?
Hur får man fast en seriemördare?
- På samma sätt som alla andra mördare. - Nej.
De flesta mördarna dödar någon de känner. Man letar i en liten social grupp.
Det här kanske inte är ett passande samtalsämne för barnen, mr Smith.
Hur länge har du jobbat här, sjuksyster Cornish?
I sju år.
Sju år...
Okej.
Seriemördare väljer sina offer slumpmässigt. Det gör väl saken svårare?
- Vissa basunerar ut det. - Gör de?
Seriemördare vill visa sin makt och stärka sitt ego.
Deras signatur är mänsklig förödelse.
Det känns bäst för dem om de kan göra det framför ögonen på alla.
Seriemördare har en tydlig profil. De är socialt missanpassade.
- De är lågutbildade. - Nej, nej.
Du pratar bara om de du har fått fast.
Men ärligt talat, dumsnut. Du fångar bara de som är dumma.
Men tänk dig att drottningen vill döda några personer.
Vad händer då? Hon är så mäktig och rik.
Staten dansar efter hennes pipa.
Ett helt land ser till att hon är varm och välgödd.
Men vi älskar henne, och hon älskar er.
Jag kan lova er att Sherlock Holmes inte tänker gripa drottningen.
Självklart inte. Inte Hennes Majestät!
Pengar, makt och berömmelse. Man blir oåtkomlig av vissa saker.
Gud bevare drottningen! Om hon öppnade ett slakthus skulle vi betala för att gå in.
- Ingen är oåtkomlig. - Inte?
Titta på er. Vilka dystra uppsyner.
Har ni ingen humor? Drottningen...
Om hon var en seriemördare hade hon berättat det för mig. Så bra vänner är vi.
En varm applåd för Sherlock Holmes och dr Watson.
Kom igen. Underbart.
Tusen tack.
- Vart ska vi nu? - Till mitt favoritrum.
Nej, vi går hit i stället.
- Har du hållit i ett till möte? - Det behövs en påfyllning ibland.
Bekännelser är nyttiga om man kan radera dem sen.
- Vad är TD 12? - Det blockerar minnet.
- Det är lycka. - Lycka...
Lyckan av inte veta. Det får världen att funka.
Väljer någon att minnas?
Vissa tar ur droppet, ja. Vissa har samma begär.
- Kom nu. Vi slösar bort tid. - Ja, vi har 20 minuter på oss.
- Va? - Jag skickade ett sms från din telefon.
Om man räknar med chockelementet, beslutsfattandet och restiden-
- kastas hela din tillvaro omkull om 20 minuter.
Nej, 17,5 minuter. Jag avrundade uppåt.
Men visa du ditt favoritrum.
Då får du en möjlighet att ta farväl.
Följ med.
Leken är igång. Saknar du mig fortfarande?
- Vet ni vilken min favoritmördare är? - Förutom dig själv, alltså.
- H. H. Holmes. Ni kanske är släkt. - Inte så vitt jag vet.
Du borde kolla upp det. Vilken idiot!
Ut härifrån.
Vi är upptagna, mr Smith.
- Är det Saheed du heter? - Ja.
- Hur länge har du jobbat här? - I fyra år.
Fyra år! Det är lång tid, eller hur?
Fyra år...
Okej, hörni.
- Räcker fem minuter? - Tio.
Saheed. Knacka den här gången.
Hur kan du ens ha tillgång hit?
Jag kan gå vart jag vill. Vart som helst.
- Har du nycklar? - Jag fick dem.
Du kan se ceremonin på Youtube. Inrikesministern var där.
- Är ditt favoritrum bårhuset? - Vad tycks?
Svår publik.
Jag vet inte, jag. Jag tycker att de är väldigt mottagliga.
- Gör inte så. - Hon bryr sig inte. Hon är död.
H. H. Holmes älskade lik. Han massproducerade dem.
Han var en seriemördare i Chicago.
Vet du vad han gjorde? Han byggde ett hotell att mörda folk i.
Det fanns rum att hänga folk i, gaskammare och en specialbyggd ugn.
Lite som Sweeney Todd. Men utan pajerna.
Korkat. Så väldigt korkat.
- Varför det? - Han la ner så mycket tid.
Man bygger inte en strand för att gömma en sten. Man hittar bara en strand.
Om man vill dölja ett mord, eller massor av mord-
-så är det bara att hitta ett sjukhus.
- För att vara tydlig. Bekänner du nu? - Bekänner vad?
Sättet du formulerar dig på...
Ursäkta mig. Ja...
Du undrar om jag är en seriemördare-
- eller om jag bara jäklas med dig. Det stämmer.
Jag gillar att jäklas med folk och jag är lite läbbig.
Det är bara den stil jag använder för att sälja flingor.
Undrar du om jag är det han säger att jag är?
Ja.
Låt mig då fråga dig följande.
- Är du verkligen en doktor? - Ja, självklart.
Jag menar en doktor i medicin. Inte bara fötter eller mediastudier.
Jag är läkare.
Menar du allvar?
Jag undrar verkligen. Gör du det?
Menar du verkligen allvar?
Jag har gått med på er lek, men det är inte kul längre.
Titta på honom. Titta bara på honom, "doktor" Watson!
Jag kan förklara. Det finns två möjligheter.
Antingen så är jag en seriemördare-
- eller så är Sherlock Holmes hög som ett hus.
Paranoida vanföreställningar om en offentlig person. Det är inte ens nytt.
Du måste nog berätta för din kompis att slösar bort hans tid-
- eftersom du är för hög för att veta vad som är verkligt.
Jag ber om ursäkt.
Jag räknade fel.
Jag glömde trafiken.
19,5 minuter.
Du kommer snart att höra bekanta fotsteg.
Det är tre åt gången, i stället för två. Det tredje ljudet görs av en käpp.
Din dotters käpp.
- Varför skulle hon vara här? - Du bjöd hit henne. Du skickade ett sms.
Tekniskt sett gjorde jag det, men det vet hon inte.
Jag ska se om jag kommer ihåg det: "Faith, jag står inte ut längre."
"Jag har bekänt mina brott. Förlåt mig."
Än sen då? Du känner henne inte.
Jo, det gör jag. Jag tillbringade en hel kväll med henne.
Vi åt pommes frites. Hon gillade mig nog.
- Du känner inte Faith alls. - Jag vet att du bryr dig mycket om henne.
Du bjöd henne till ett av dina möten.
Du bryr dig om vad hon tycker.
Det är en imponerande fasad du har.
- Den raseras nog nu. - Visste du om det?
- Hon kom till Baker Street. - Nej.
- Nej, det gjorde jag inte. - Hon kom till mig.
- Hon var rädd för sin pappa. - Det har inte hänt.
Det är bara en drogfantasi.
- Såg du honom ta skalpellen? - Nej.
- Du visste inte vad som skulle ske. - Nej!
Vi får väl se. Kom in, Faith. Det här är din pappas favoritrum.
Kom och träffa hans bästa kompisar.
Vad är det som står på, pappa?
Var sms: et ett av dina skämt?
Vem är du?
LÄNGD: 1,67, STORLEK: 38, LJUS HY, TYNGDEN PÅ HÖGER FOT, MELLANBLOND
Vem i helvete är du?
- Du känner väl igen Sherlock Holmes? - Herregud!
Sherlock Holmes! Jag älskar din blogg.
- Du är inte hon som kom till Baker Street. - Nej. Jag har aldrig varit där.
- Nåt fick honom att göra det. - Jag visste inte att han hade skalpellen.
- Jag förstår inte riktigt. - Vad då?
- Jag trodde att ni kände varandra. - Nej, vi har aldrig träffats.
Oj, då.
Eller?
- Sherlock... - Vem var det som kom till min lägenhet?
Inte jag.
- Du ser annorlunda ut. - Jag var inte där.
- Vem var där? - Jag är ledsen, mr Holmes.
Jag har nog aldrig varit i närheten av din lägenhet.
Kära någon. Oj!
- Vem pratar du med? - Vilken kompis?
Någon.
Åh, nej!
Faith.
Herregud!
Åh, nej...
Sherlock. Hur mår du, Sherlock?
Han har en kniv. Han har en skalpell. Han tog den från bordet.
- Nej. - Han har den bakom ryggen.
Jag såg att du tog den!
Lägg ifrån dig den.
- Sluta skratta. - Det gör jag inte.
- Han skrattar inte. - Tyst!
Jisses!
- Borde vi ha anat nåt? - Han sköt Charles Magnussen i ansiktet.
Vi visste att han kunde spåra ur men hade kul åt det.
- Kom in. - Sir. Du vill nog se det här.
Harold Chorley intervjuade honom i dag.
Mr Smith sa att han inte tänker göra en anmälan.
Jag är ett stort Sherlock Holmes-fan.
Jag vet inte riktigt vad som hände i dag.
Men jag hade nog inte varit här nu om det inte vore för dr Watson.
- Sluta skratta! - Sherlock!
Sluta nu!
- Behandlas han på ditt sjukhus? - Det är inte mitt sjukhus.
Det kanske är lite mitt. Jag lovar er en sak.
Vi tar väl hand om honom. Jag flyttar honom nog till mitt favoritrum.
Det sa Culverton Smith tidigare i dag.
Han har rätt. Du räddade nog hans liv.
Vad gör du?
Jag slog honom rejält, Greg.
Är det här en lek? Är det en jäkla lek?
Inget våld.
Tack, dr Watson. Han utgör nog ingen fara längre.
- Låt honom vara. - Det gör inget.
Låt honom göra vad han vill.
Han har rätt till det.
Jag dödade hans fru.
Ja.
Hej.
- Hälsar du på? - Nej, jag tar farväl.
Han klarar sig nog. Han är inte i jättebra skick-
-men han är stark så misströsta inte.
Då så...
- En avskedsgåva. - Vad snällt.
- En käpp. - Jag brukade använda den.
Avdelning 73.
Dr Watson.
Det är till dig.
- Hej, Mycroft. - En bil väntar på dig.
- Han borde ha haft hatten. - Tänker du på Sherlock?
- Nej, men du gör det. - Du misstycker.
Jag finns bara i din fantasi, så det kallas självförakt.
- Var är mrs Hudson? - Hon kommer strax.
- Vad gör du? - Köket är rena knarklabbet.
Jag vill veta vad som fick Sherlock att spåra ur.
Är de spioner?
Använder du spioner till familjeangelägenheter? Städar de?
Det är irrelevant att vi är bröder.
- Du sa det, ja. - Fråga.
Varför är han besatt av Culverton Smith?
Han blir sån ibland. En gång gillrade han en fälla för tomten.
- Fråga. - Han pratade med nån som inte fanns.
- Äh, tyst. - När vi pratade senast...
Nej, sluta. Jag hatar att prata i imperfekt.
- Det var irrelevant att ni är bröder. - Ja.
Du sa att det var irrelevant förra gången också. Vem menade du då?
- Så, ja. - Ingen speciell.
- Jag uttryckte mig fel. - Han ljuger.
- Du ljuger. - Nej.
Jo, det gör han.
Sherlock är inte din ende bror. Du har en till.
- Nej. - Jisses.
Har du en hemlig bror inlåst i ett torn?
Mycroft Holmes! Vad gör de här hemska människorna i mitt hus?
Jag beklagar allt det här, mrs Hudson.
Min brors självdestruktivitet har nått nya höjder.
Jag vill veta varför.
- Har ni undrat vad som bekymrar honom? - Så att säga, ja.
- Har ni undrat det hela tiden? - Ja, och just tid har vi ont om.
- Du är lustig, du. - Mrs Hudson...
Sherlock tror att du är så smart. Han pratar jämt om dig.
Han vet att du är korkad, men det gör inget.
Men han vet inte hur korkad du är.
Vill du bara förolämpa mig, eller försöker du att säga nåt?
Undrar du vad som bekymrar Sherlock? Det är uppenbart.
Jag vet hur han tänker bättre än någon annan, så försök att...
Han styrs inte av tankar.
- Det är klart han gör. - Nej. Han styrs av känslor.
Om fallet är svårt skjuter han på väggen.
Om han vill ha frukost sparkar han på kylen.
Om han vill ha svar på en fråga... Vad gör han med allt han inte vet svaret på?
- Han sticker en kniv i det. - Allt han inte vet svaret på ligger där.
Om han var en bra detektiv skulle jag inte behöva en ny spiselhäll.
SAKNAT MIG?
Om du ser det här är jag troligen död.
Nej. Stäng av nu, tack.
Ut härifrån. Allihop.
Det är mitt hus, min vän och det där är hans avlidna fru.
Alla som stannar här bevisar för mig-
- att de inte har en uns värdighet i kroppen.
Gå ut ur mitt hus, din eländiga orm.
Du har sovit i evigheter. Jag har suttit och tittat på dig.
Det är ganska vackert, på sitt sätt.
Ta det lugnt bara. Det är ingen fara. Vi behöver inte skynda.
Du är Sherlock Holmes.
Jag har ett fall till dig, Sherlock. Det kan vara ditt svåraste fall nånsin.
När jag dör... Om jag dör -
- måste du göra mig en tjänst.
Rädda John Watson.
Rädda honom, Sherlock.
- Vill du fortsätta senare, John? - Rädda honom.
Det finns inte någon annan som kan rädda honom. Det hänger på dig.
Rädda honom.
Du lär behöva hjälp eftersom du inte har så bra hand med folk-
- så jag ska berätta lite om mannen vi båda älskar-
-och om vad du måste göra.
Hur kom du in?
Tänker du på polisen utanför? Du kan nog gissa.
- En hemlig ingång. - Jag byggde hela den här avdelningen.
Jag bytte arkitekter och byggare flera gånger, så att ingen hade en helhetsbild.
Jag kan smita in och ut-
- vart jag än jag vill när jag känner för det.
H. H. Holmes.
Det är "mordslottet" men det är gjort på rätt sätt.
Jag har en fråga. Varför är du här?
Du gick in i mitt näste och la dig vid mina fötter.
Varför det?
- Du vet varför jag är här - Jag vill höra dig säga det. Säg det.
Jag vill att du dödar mig.
John.
Ta min bil.
Öka dosen 4-5 gånger.
Det borde göra att min kropp slutar funka inom en timme.
Sen ändrar jag tillbaka inställningarna. Alla lär tro att det var ett tekniskt fel.
- Eller att du gav upp. - Ja.
Du kan det här.
Berätta hur det känns innan vi börjar.
Jag är rädd.
Var mer specifik. Du får bara en chans.
Jag är rädd för att dö.
Men du bad om det här.
- Jag har mina skäl. - Men du vill inte dö egentligen.
Nej.
Bra.
- Jag vill höra dig säga det. - Jag vill inte dö.
- En gång till. - Jag vill inte dö.
- Alla goda ting är tre. - Jag vill inte dö.
Jag vill inte det. Jag vill inte dö.
Underbart.
Då så.
- Jag tror att han är i fara. - Nej då. Någon vaktar dörren.
- Nåt är fel. Mary lämnade ett meddelande. - Vad då?
John Watson låter aldrig någon hjälpa honom. Inte någon.
Aldrig. Men han vägrar aldrig att hjälpa någon.
Gör så här.
Berätta varför vi gör det här. Vad förskaffar mig den äran?
Jag ville höra din bekännelse. Jag ville veta att jag har rätt.
- Men varför måste du dö? - Bårhuset.
Ditt favoritrum.
Du pratar med de döda. Du bekänner för dem.
Ursäkta? Vad menar du?
- Dörren är blockerad - Går den inte att öppna? Det händer jämt.
John kommer inte att låta dig rädda honom.
Han låter inte sig själv räddas.
Du kan bara rädda John genom att låta honom rädda dig.
Varför gör du det?
Varför jag dödar?
Det handlar inte om hat eller hämnd.
Jag har inte ett mörkt sinne. Att döda människor...
Det gör mig helt enkelt -
- lycklig.
Du vet när man ser döda människor på film.
De låtsas bara. De ligger bara ner.
Så ser inte döda människor ut.
Döda människor ser ut som saker.
Jag vill göra folk till saker.
Sen kan man äga dem.
Vet du vad? Jag börjar bli lite otålig.
Ta ett djupt andetag.
Brinn i helvetet.
Gör ditt liv till ett helvete. Alla måste tro på det.
Det är svårt att hantera ett mordbegär.
Det krävs jättemycket jobb. Man måste vara försiktig.
Men om man är rik, berömd och omtyckt-
- är det otroligt hur mycket som folk kan bortse ifrån.
Det finns alltid desperata människor som plötsligt försvinner.
Ingen misstänker att det är mord om det är lättare tro nåt annat.
Jag gör det lagom ofta och väljer rätt offer.
Provocera en ond person och utsätt dig själv för fara.
Behåll ögonkontakten. Behåll ögonkontakten.
Behåll ögonkontakten, för jag vill se när det sker.
Om han tror att du behöver honom lovar jag dig...
Och så ger vi oss av...
Han räddar dig.
- Är allt väl mr Holmes? - Vad gjorde du med honom?
- Jag hjälpte honom. - Håll fast honom.
- Jag hjälpte till! - Vad gjorde han?
Han kvävde mig och gav mig en överdos av saltlösning.
Saltlösning. Vad menar du med det?
Jag bad sjuksyster Cornish att byta dropp.
- Hon är ett fan. Hon älskar min blogg. - Mår du bra, alltså?
Nej! Jag är undernärd, har njursvikt och jag har varit hög som ett hus i veckor.
Och du ska vara läkare! Jag fick min bekännelse i alla fall.
Jag har inte bekänt nåt. - Jag har inget att bekänna.
- Du får höra den sen. - Det finns ingen bekännelse.
Jag vet inte om det är av betydelse-
- men vi hittade tre saker man kan spela in med i din rock.
Vi gick tyvärr igenom dina saker.
Det finns nåt lugnande med talet tre. Folk slutar alltid när de når tre.
Vadå?
- Din jävel. - Ja...
- Du är en riktig jävel. - Jag hörde dig första gången.
- Hur öppnar man den? - Skruva av toppen.
- Var det två veckor sen? - Tre.
- Är jag så förutsägbar? - Nej.
Men jag är en jävel.
Det är märkligt. Jag trodde aldrig att det skulle vara så skönt att bekänna.
Jag borde ha gjort det tidigare.
- Vi fortsätter i morgon. - Vi kan göra det nu. Jag är inte trött.
- Det finns mycket mer. - I morgon.
Det här kommer att göra mig väldigt berömd.
- Du är redan berömd. Ja.
Men det här kommer att göra mig berömd i USA.
Jag hade flera reservplaner så klart.
Tyvärr mindes jag dem inte.
Och jag hade inte väntat mig att ha hallucinationer om att träffa hans dotter.
Han knarkade ner sig för att du skulle få nåt att göra.
- Det förstår du väl? - Det med dottern oroar mig.
Hon var så verklig. Hon sa saker jag inte kunde ha vetat utan henne.
- Men hon var inte här. - Intressant, va?
Jag har tänkt på att om man har tillgång till all information i världen-
- så skulle man kunna förutse nästan vad som helst.
Därför såg du en kvinna som sa saker du inte visste.
Det låter rimligt, men jag är nog partisk.
Drogerna öppnade kanske vissa dörrar i mitt sinne.
- Det fascinerar mig. - Jo, tack.
Därför håller vi dig borta från godsakerna.
Jag trodde att vi umgicks.
- Molly kommer om 20 minuter. - Jag kan nog vara oövervakad så länge.
- Säger du det, så. - Herregud, John! Stanna och prata.
- Jag är ledsen, men du vet. Rosie. - Självklart. Rosie.
Lös ett brott ihop. Han kan ha hatten på sig.
- Klarar du dig i 20 minuter? - Ja. Förlåt, jag tänkte inte på Rosie.
- Det gör inget. - Jag borde kanske besöka henne snart.
- Ja. - Han borde ha hatten för att hedra mig.
De kan inte använda inspelningen i rätten.
- Va? - Den kan räknas som brottsprovokation.
Det gör dock inget. Han bekänner allt.
- Bra. - Ja.
Mår du bra?
Nej. Jag kommer aldrig att må bra igen.
Vi får acceptera det, helt enkelt. Det är som det är, och det är för jävligt.
Försök igen.
Du dödade inte Mary. Mary dog för att rädda dig. Hon valde det.
Ingen tvingade henne. Ingen kunde tvinga henne till nåt.
Du dödade henne inte.
Genom att rädda mitt liv gav hon det ett värde.
Jag vet inte hur jag lever upp till det värdet.
Det är som det är.
- Vi ses i morgon klockan sex. - Det ser jag fram emot.
Ja.
- Det var ett sms. - Vad var det?
- Vad då? - Från Irene Adler. Hon var den galna.
- Ljudet. - Vilket ljud?
Hon är ju död.
Hon är nog inte död. Han räddade henne säkert. Herregud!
Den fine pojken gillar en dominant kvinna. Han sparar inte på klichéerna.
- John... - Jag har en teori.
- Det låter bra. - Om den stämmer måste du bekräfta det.
Okej, men du borde veta att sms-signaler kan slumpmässigt...
Grattis på födelsedagen.
Tack, John. Det var snällt.
- Jag har aldrig vetat när du fyller år. - Nu vet du.
- Har du inget att säga? - Om vad?
- Hur funkar det? - Vad?
Du och din "hemliga tjej". Ses ni på en lugn restaurang?
- Har ni heta nätter i High Wycombe? - Jag svarar inte på hennes sms.
Varför inte? Din jäkla idiot!
Hon gillar dig och hon lever.
Har du någon aning om vilken tur du har?
Ja, hon är galen, kriminell och farlig. Självklart föll du för en sociopat.
- Du gifte dig med en lönnmördare. - Men hon är...
Vad?
- Svara. - Varför?
High Wycombe är ett bättre val än du inser.
- Jag fångade en giftmördare där. - Det är bara början.
Jag har sagt det förr.
- Romanser är meningsfulla för andra... - Och gör dig hel.
- Vad ska det ens betyda? - Hör av dig till henne medan du kan.
Den möjligheten kan försvinna när som helst. När som helst!
- Hon hade fel om mig. - Hade Mary det?
Hon trodde att jag skulle rädda dig om du försatte dig själv i fara-
- men jag gjorde det inte förrän hon sa åt mig. Det är det du går miste om.
Hon gjorde mig till mannen hon trodde att jag var.
Det tjänar inget till. Jag har inte skaffat många vänner, och jag vet...
Jag bedrog henne.
Har du ingen spydig kommentar? - Jag bedrog dig.
Det var en kvinna på bussen, och jag hade en plastblomma i håret.
Hon log.
Det var allt.
Vi skickade sms till varandra varje gång du gick ut ur rummet.
När du matade vår dotter och när du tröstade henne.
Det var allt som hände.
Vi skickade sms, men jag ville ha mer.
Och vet du vad? Det gör jag fortfarande.
Jag är inte mannen du trodde att jag var. Det kan jag aldrig bli.
Det är hela poängen.
Det är det som är hela poängen.
Mannen du trodde att jag var är den mannen jag vill vara.
Då så.
John Watson.
Sätt igång, då.
- Det ordnar sig. - Nej, det gör det inte.
Nej.
Men det är som det är.
Molly möter oss på ett tårtställe. Du fyller år, så tårta är obligatoriskt.
En sockerkick lindrar suget lite, antar jag.
- Uppför dig! - Det är kanske inte min ensak, men...
Det var bara sms. Folk skickar sms.
Till och med jag sms:är min "hemliga tjej". Det är dumt, men ibland...
Det är ingen trevlig tanke, men jag har en känsla av att vi alla bara är människor.
- Till och med du. - Nej. Till och med du.
- Tårta. - Ja.
Vad gör du? Är det nåt som är fel?
- Allvarligt? - Ingen Sherlock Holmes utan hatt.
Eller hur, Mary?
- Du verkar må bättre, John. - Det gör jag.
Jag tror det i alla fall. Inte hela dagarna. Inte varje dag, men...
- Det är som det är. - Ja.
- Hur mår Rosie? - Underbart.
Hon är världens bästa barn. Jag är inte partisk. Det är vetenskapligt bevisat.
- Sherlock Holmes, då? - Han är som vanligt.
- Ut! - Min fru står i förbindelse med Satan.
Tråkigt. Ut!
- Jag står inte i förbindelse med Satan. - Din man är knappast bättre.
- Och hans bror? - Mycroft mår bra.
- Åker du nu? Då ses vi inte på en vecka. - Jag tänker vara hemma.
- Såvida inte hon ringer. - Premiärministern...
- Här. - Vad är det?
Mitt nummer. Mitt privata nummer.
- Varför skulle jag behöva det? - Jag vet inte. Du kanske vill ta en drink.
- Vad för drink? - Bestäm du.
Ring mig.
Men "normal" och "bra" betyder inte samma sak när det gäller Sherlock och Mycroft.
Nej, det är klart.
MÅSTE DÖDA
Hon var verklig.
RING SHERRINFORD
Jag menade inte Mycroft, utan den andre.
- Vem? - Du vet. Den hemlige.
Det var bara nåt jag sa. Det finns nog...
- Det har jag inte nämnt. - Jo.
- Jag är helt säker. - Sherlock kanske sa det.
Du har bara träffat Sherlock en enda gång, och han var hög som ett hus.
Nej. Jag träffade honom innan dess.
- När då? - Vi tillbringade en natt ihop.
Det var jättemysigt. Vi åt pommes frites.
"Du är inte som jag trodde, mr Holmes."
"Du är trevligare."
Culverton gav mig Faiths lapp.
En bekant presenterade oss för varandra.
Berättade Sherlock om lappen?
Jag la till några ledtrådar åt Sherlock. Han var väldigt skicklig.
Men han missade den viktigaste.
SAKNAT MIG?
Men han har väldigt bra smak när det gäller pommes frites.
Vad är det? Det ser ut som blomman jag hade på bussen.
Ja, du var väldigt söt. Men å andra sidan...
"Du har vackra ögon."
Det är otroligt ofta som män inte ser ens ansikte.
Det räcker att gömma sig bakom ett sexigt leende eller en käpp-
- eller så låtsas man vara en psykolog som bara pratar om dig.
Sitt kvar. Psykologen som bor här ogillar nog blodfläckar.
- Strunt samma. Hon ligger i en säck. - Vem är du?
Är det inte uppenbart?
- Har du inte räknat ut det? Jag är Eurus. - Vem?
Visst låter det fånigt? Det är grekiskt och betyder östanvind.
Mina föräldrar gillade fåniga namn. Som Eurus.
Och Mycroft. Och Sherlock.
Vilken min. Slog det aldrig dig att Sherlocks hemliga bror-
-kanske var en hemlig syster?
Inte det?
Vilken lustig min.
En kula får nog bort den.
Undertexter: Sebastian Lilja